Det er livsopprettholdende atmosfære.
Temperaturen er 25%C, barometertrykket er normalt.
Ingen umiddelbare tegn på sivilisasjon.
P4X-884 ser ut som et urørt paradis, sir.
Skinnet kan bedra.
- En manns tak er en annen manns gulv. - Tåpens paradis er den vises helvete.
Løp aldri med saks.
- Prøvde du å si oss noe, major? - Ja, sir.
Vi bør utføre et rekognoseringsoppdrag.
Mineral- og biologiundersøkelse - for å se om 884 kan brukes som forskningskoloni.
- Greit. Dere kan gjøre det. - Mineralundersøkelse. Min favoritt!
- Oberst. - Jeg vet det, general.
Det er bare moro og spill inntil noen brekker en negl.
- Jeg kjenner ikke det uttrykket, O'Neill. - Au revoir. Det er fransk. Det betyr ciao.
Ciao betyr adios. Auf Wiedersehen. Sayonara.
Som løst oversatt betyr...
hadet.
Senk beredskap!
Hva skjedde?
- Hva skjedde? - Det var det jeg spurte deg om.
Kan noen vennligst forklare?
General, vi dro nettopp. Vi gikk gjennom porten og vi kom tilbake... hit.
Major, dere dro for over 15 timer siden.
Blodtrykket er normalt.
Så langt ser alt bra ut.
Hva med tiden vi mistet?
Kan vi ha blitt dopet med noe?
Ingen nye merker på huden deres indikerer sprøytestikk eller tegn på kamp.
Hva er det siste dere husker?
Vi gikk opp rampen.
O'Neill forklarte betydningen av ciao.
Vi gikk gjennom, vi gikk ut igjen.
Det var det som skjedde så langt vi vet.
Da dere ikke kom tilbake, sendte vi en ny MALP.
Alt den viste var samme bildet av den fremmede planeten vi så før.
Det var ingen tegn til dere, og ingen respons på radioanrop.
Det er derfor det var to MALPer i portrommet.
Begge kom tilbake rett før dere. Vi antok at dere hadde sendt dem.
Det var ikke oss, sir.
Dette er sendingen til Mark II-MALPen.
- Det var det vi sa, major. - Ja, sir. Samme som den første.
Men hvor er det?
Hvis dette er den andre MALPen, burde vi se den første MALPen ved Stjerneporten.
Skal ikke den tingen... sondere litt?
Vel, da ville det vært spor, sir, og det er ingen i dette bildet.
Se hva som skjer når du ser på hvert enkelt bilde.
Der.
- Hallo. - Hva er det?
Jeg er ikke sikker. Deres teknologi er mer avansert enn vår.
- Så det tidligere bildet var falskt? - Det er ingen annen forklaring, sir.
Bildene som viser denne planeten ser ut til å ha blitt fabrikkert
- og deretter sendt tilbake til oss. - Hvorfor?
Trolig med hensikten å lokke oss inn i dette rommet.
Det var for godt til å være sant.
Oi! Denne kaffen er kjempegod.
Jeg tenkte nettopp det samme.
- Ja, er det kanel? - Det er sikori.
Sikori.
Teal'c?
- Er ikke det varmt? - Veldig.
Bare... bli på basen.
Vi må holde øye med dere foreløpig.
- Jeg føler meg bra. - Det gjør jeg også, Daniel Jackson.
Til å være en som nettopp drakk to liter glovarm kaffe!
Akkurat.
- Sulten? - Ja.
Prøv kaken.
Så jeg kjører en full diagnose på den...
- Oi! - Åh, ja.
- Dette er den beste kaken jeg har spist. - Hva er så annerledes med den?
- Samme gamle kaken. - Den er svært tilfredsstillende.
- Hvorfor smaker de så godt? - Jeg vet ikke.
Alt jeg vet er... jeg liker ikke yoghurt en gang.
SG-1, rapporter til med-lab tre.
Vent. Unnskyld... Unnskyld.
Skanningen har en feilprosent. Det ser ut som et rart billedkorn.
Det er det samme stedet på hver av skanningene.
Ja. Takk.
Jeg kjørte en komparativ analyse for å være sikker.
Det er på akkurat samme stedet i hjernene deres, men...
vi snakker om noe som er mindre enn et knappenålshode.
Knapt stort nok til å ses på røntgen.
Nettopp. Derfor trengte jeg også å kjøre en elektronresonanse-skanning, og...
Dette er forstørret mange tusen ganger, sir.
Er den tingen i oss alle sammen?
Jeg er redd for det.
Kan disse innretningene fjernes?
Ikke uten å forårsake uopprettelig hjerneskade, sir.
Hva er ulempen?
Hvordan de ble implantert uten noen skade på barken, skjønner jeg ikke.
- Hva slags trussel innebærer de? - Alle desserter er i alvorlig fare.
De avgir et elektromagnetisk felt. Men jeg er ikke sikker på hva det betyr.
Alt vi har merket er trang til enkelte ting og skarpere sanser.
Spesielt smak og lukt.
Inntil vi finner ut hensikten med disse objektene, setter jeg dere i karantene
med 24-timers vakt.
Kjedelig!
- Hvem sa det? - Det var ikke meg.
Hva om vi alle finner på noe?
Teal'c?
- Hørte du det? - Det gjorde jeg.
- Hvem er der? - OK!
Jeg ordner så dere kan se meg, men bare fordi du spurte.
- Alle kan se meg, ikke sant? - Tilsynelatende.
Åh, bra, jeg er sa glad. Hallo, hallo.
- Så kan dere si det. - Hallo, Urgo.
Dere ser mye bedre ut på utsiden enn på innsiden.
På innsiden er det så komplisert.
Menig!
Kan du komme hit?
Ser du en inntrenger i dette rommet?
Nei, sir.
Greit. Du kan gå.
- Greit. Hva er du? - Urgo.
Noe som forklarer hvorfor vi alle nettopp sa "Hallo, Urgo".
- Nei, du drømmer ikke. - Leser du tankene våre?
Ikke få panikk. Bare tankene dere har for øyeblikket.
Selvfølgelig. Du er faktisk inne i hodene våre, er du ikke?
Du er så smart, Samantha. Jeg liker det hos deg!
Carter?
Teknologien implantert i hjernene våre, sir.
Vi ser på et visuelt kommunikasjons- grensesnitt: kontrollert hallusinasjon.
Så...
Jeg...
- Hva? - Han blir forvirret!
Forresten, hvem er Mary Steenburgen?
Dette er utrolig. Innretningene må være forbundet på en måte.
Dr. Fraiser sa de avgir et lite EM-felt - som radiofrekvenser.
Er innretningene i hjernen vår et slags trådløst datanettverk?
Ja, et utrolig sofistikert et som virker over betydelige avstander.
Derfor ble vi alle trukket mot kantinen da oberst O'Neill spiste dessert.
- Kan han få oss til å gjøre ting? - Nei, aldri.
Til tross for hva du tenker, aldri.
Men du kan komme med forslag, kan du ikke?
- Og forbedre sanseevnen vår. - Som å gjøre at ting smaker bedre.
- Gjorde det ikke det? - Vel, hvorfor ikke?
Jeg mener, han er inne i hjernen vår. Han får oss til å se og høre ham.
Kjedelig! Forresten, hvem innredet dette rommet?
Det er så lite pent!
Ikke si at hele planeten deres er slik. Ikke hele planeten!
Hei, kan vi ikke dra et annet sted - som ikke er her?
Et annet sted, dere vet...
Som ikke er her?
Hvor som helst. Kjedelig.
OK. Så hvordan ser han ut?
En berømt tenor.
Hva er dette?
Og dere ser nøyaktig samme tingen på nøyaktig samme tid?
Jepp.
- Hva er dette? - Det er en defibrillator.
Interessant. Takk.
Defibrillerer den nå?
Han... Det viser trang til nye erfaringer.
Elektrodene gir sjokk til folk hvis hjerter slår ujevnt.
Og så føler de seg bedre? Føles det godt ut? Gjør det vondt?
- Det gjør vondt! - Jeg tror det.
- La oss prøve. - Nei, jeg tror ikke det.
Hvorfor ikke? Det kommer vel ikke til å drepe deg? Eller?
Snakker det til dere?
Det erfarer ting gjennom oss, og bruker våre sanser til å samle informasjon.
Prøv elektrodene.
Så opplever dere noen fysiske sanseinntrykk?
- Teal'c! - Vil du slappe av?
Hei. Jeg er avslappet.
Han har ikke total kontroll over oss. Bare evnen til å foreslå.
Han kan også øke vår glede over erfaringer for å motivere oss.
Virkelig?
- Han svarer ikke på direkte spørsmål. - Nei. Nei, det er ikke sant.
Jeg høster fra deres hjerner. Dere kan høste fra min, og jeg sier alt.
- Spør meg om hva som helst. Hva? - Hvordan fjerner vi deg fra hjernene våre?
Bortsett fra det!
- Pøh! - Du sa hva som helst.
Hvorfor vil dere fjerne meg fra hjernene deres? Jeg er der.
Jeg vet dere liker meg. Dere lurer ikke meg.
Nei, Urgo. Vi liker deg ikke.
- Innrøm det, tøffing. En smule? - Ikke en smule.
Jeg ville ikke klandret deg. Jeg har et vinnende vesen.
- Han vil ikke samarbeide, O'Neill. - Din...!
Flere år fra nå, når du tenker på meg, vil du si:
"Hvordan klarte jeg meg uten den vidunderlige, trofaste ledsageren?"
Woof.
- Flere år fra nå? - Woof?
Det er ingen måte å fjerne meg fra hjernene deres på. Glem det.
Hva gjør du der i første omgang?
Vel... Hun har skjønt det. Du skjønte det.
Jeg er her for å lære. For å oppleve deres verden.
Så vi har blitt merket - som vi gjør med ville dyr når vi vil studere dem.
- Vi er ikke ville dyr. - Snakk for deg sjøl, sværing.
Vent et øyeblikk. Rasen som skapte deg og puttet disse tingene i hjernen vår.
De kommer til å ville ha informasjonen du samler.
- Jeg antar det. - Så hvordan får de den?
- Det vil du ikke vite. - La oss si at jeg vil.
Du vil aldri måtte finne det ut.
Er du ikke programmert? Hvordan kan du trosse dine skapere?
Fordi de er onde, skremmende onde, og vi vil ikke ha noe med dem å gjøre.
Hvis vi kontakter de som skapte teknologien...
Det ville vært dumt. Veldig dumt.
- Hvorfor skulle vi høre på deg? - OK.
Jeg vet dere bare liker meg litt, men jeg liker dere mye, og vil ikke at dere skal dø.
- Dø? - Ja, som i død. De vil drepe dere.
De åpner opp hjernene deres med en enorm bokseåpner,
og så øser de meg opp med en stor øseting.
Det er sånn det foregår.
Det er døden... eller meg.
Meg eller døden. Dere må bestemme.
Meg... eller døden.
Vel?
Vi tenker.
- Kan du kutte ut? - Kjære vene!
Vær så snill.
Så denne teknologien lever gjennom dere for noen andre.
Jeg vil risikere alt og dra tilbake til planeten.
Hva om han forteller sannheten om sine skapere?
- Det er ingen måte å få ham ut på her. - Nei. Ingen måte.
- Nei. - Ser dere? Hun vet.
Kanskje det er en annen måte. Jeg har ikke studert teknologien,
- men vil prøve å slå ham av. - Slå meg av?
- Vær så snill. - Ikke kast bort tiden. Det er umulig!
Hei! Jeg har en idé. Hvorfor leker vi ikke gjemsel?
Dere gjemmer dere og jeg, dere vet...
Jeg skal ikke jukse. For jeg har... Men jeg skal...
Én, to, tre...
- Hva du enn trenger. Dere kan gå. - Takk.
..seks, syv, åtte,
ni, ti.
Jeg har ikke tid til å leke, Urgo. Jeg bryr meg ikke om jeg er "det".
Jeg har arbeid å gjøre!
Nei, jeg er ikke sulten. Gå og spis kake med O'Neill.
- Jeg er veldig travel akkurat nå. - Major.
- Jeg bare snakket til Urgo, sir. - Jeg skjønner.
- Det skulle jeg ønske. - Urgo, major Carter vil gjerne...
Janet, han er... her.
Sa, Urgo, major Carter vil gjerne få være i fred.
Janet, jeg setter pris på det, men...
- Urgo, det er uforskammet! - Hva sa han?
Unnskyld meg, jeg har arbeid å gjøre.
Doktor, er vi sikre på at medlemmene av SG-1 er... Hva heter det?
- Tilregnelige? - Det er ordet.
Ja, sir. Alt vi hører eller ser behandles i hjernen.
Urgo skaper et bilde av seg selv som de reagerer på.
Hvis du sier det.
Langt fra. Ikke engang i nærheten.
Ikke en sjanse. Glem det.
- Carter. - Jeg tror jeg har en løsning, sir.
Vær så snill!
Det elektromagnetiske feltet indikerer at disse sakene er basert på elektronikk.
- Så smart og allikevel... så feil. - Jeg tror ikke det.
Elektromagnetisk puls skulle virke.
- Urgo, det er varmt! - Jeg mente det ikke.
Jo, det gjorde du. Hold opp nå.
Urgo har forsøkt å distrahere meg siden jeg begynte å tenke på det,
så jeg er trolig på riktig spor.
Jeg håper ikke jeg skadet deg. Beklager.
- Jeg overlever. - Hun tilgir meg.
Sterk elektromagnetisk puls kan slå ut det meste av elektronisk teknologi.
Det er uskadelig for oss, men det bør gjøre Urgo kraftløs.
Kan du... si det med andre ord?
- Gjør det. - Åh, vær så snill. Ikke gjør det.
Hei, hør her. Jeg mente ikke å skalde deg. Jeg liker deg virkelig.
Vær så snill, det var en ulykke.
Dette rommet er skjermet, så det vil ikke innvirke på noe av basens teknologi.
Ikke gjør dette. Hva kan jeg gjøre for å få dere til å like meg?
- Er du sikker på at det ikke skader oss? - Nei. Det skader meg.
- Vi vil ikke føle det. - Men jeg vil.
Jeg ber om nåde. Vær så snill, vis barmhjertighet!
Ååh, jeg vet det. Jeg kan bli mindre.
- Hva synes dere om dette? - Klare?
Jeg er her. Se så bitteliten jeg er!
Hvordan kan noe så bittelite skade noen?
Vent! Jeg kan være kjedelig. Vil dere det?
For en fin gråfarge. Hva med litt loff med majones? Se på golf?
- Kan du slå på den bryteren? - Nei. Åh. Hva med dette?
Kan dere motstå dette?
Ikke gjør det. Åh, sacrebleu!
Jeg smelter. Jeg smelter! For en verden! For en verden.
Pulsen har ikke startet ennå. Den er tidsinnstilt.
Åh. Hvor lang tid har jeg...
- Det var det? - Jepp.
- Jeg føler meg ikke noe annerledes. - Hør.
Hva?
Nettopp.
Bra gjort, Sam.
Vi får se.
Innretningene er der fremdeles, men det elektromagnetiske feltet er borte.
Alt annet er i orden.
Anmoder tillatelse for SG-1 til å gå tilbake til arbeid, sir.
- Gi det en uke. - En uke?
Vel, alt ser normalt ut.
- Hvordan føler du deg? - Storartet. Vil tilbake i arbeid.
Neste helg skal Cassandra og jeg på tur til innsjøen.
Vi skal leie en robåt. Vil du være med?
- Ja, veldig gjerne. - Flott.
- Kan du sende Daniel opp nå? - Ja. OK.
Jeg sang ikke. Jeg ville ha visst det hvis jeg sang.
Jeg kan ikke engang teksten til...
OK. Hvis du kaller det synging.
Urgo.
Jeg kunne ikke la være!
Nei!
- Jeg trodde det ville virke. - Det gjorde det. Ikke vær lei deg.
Det virket en stund. Alt forsvant. Det var veldig trist. Veldig trist.
Og så var jeg plutselig tilbake i hjernene deres hvor jeg hører til.
Systemet må ha en tilbakestillings-mekanisme. Beklager.
Jeg beklager også, for så lenge den innretningen kan influere dere,
- blir dere løst fra aktiv tjeneste. - General, er det nødvendig?
Enten dere vedgår det eller ikke, så har dere blitt kompromittert.
Faktum er at et fremmed vesen har kontroll over dere - en begrenset sådan.
- Vi vet ikke hva det kan gjøre. - Han kan ikke true oss til å gjøre noe.
Så hvorfor behandlet jeg armen din? Sa du ikke at Urgo var ansvarlig?
- Jeg mente det ikke. - Mente ikke?
Det var ikke hans intensjon.
Håper jeg har uttrykt meg klart.
Kom igjen, Urgo. Hvordan blir vi kvitt deg?
Jeg har ingen anelse. Jeg virkelig... Jeg vet bare ikke.
- Kanskje han virkelig ikke vet, sir. - Hvordan kan han unngå å vite det?
- Han er bare programmet. - Programmet?
Programvaren din vet ikke hvordan datamaskinen din virker.
Hei! Programvaren min får meg ikke til å synge "Ro, ro til fiskeskjær".
Ikke krangle. Jeg er her. Hva spiller det for rolle?
Jeg skal ikke bråke mer. Ikke et pip. Ingenting.
Jeg skal være stille, som en bitteliten mus - ikke et pip. Se.
Jeg har en idé! Skal vi spille et spill - et eller annet vidunderlig spill?
Noe med en ordbok. Det er moro.
Dere vet, man tar et ord og... man skriver hva man tror ordet er.
Det er moro og lærerikt. Det er virkelig bra. Dere vil like det.
Nummer syv kodet og last.
- Hva er det? - Det er var versjon av deg.
Men ikke like elegant og sofistikert, n'est-ce pas?
Den er utstyrt med sensorer, videokamera, mikrofon.
- Vi bruker den til å utforske slik du... - Carter.
Beklager. Jeg vet ikke hvorfor jeg fortalte ham det.
Hallo!
Sa vakkert! Kan vi dra dit?
Det er en illusjon. Dine skapere gjør dette for å lokke folk i fellen sin.
Jeg sa de var slemme. Det er slemt!
MALPen er online, general.
Dette er general Hammond fra Jorden.
Vi vet at bildene som sendes til oss er falske. Vi ønsker en dialog.
Vennligst svar.
Hvorfor gjør han det?
Vi vil kommunisere med dine skapere.
Nei. Ikke bra. Nei.
Det er vårt siste alternativ før vi faktisk drar tilbake dit.
Du tenkte nettopp på Maui, med de store strendene og de små bikiniene.
Det er dit vi burde dra, for det er godt og varmt der - istedenfor å være her.
Hvem tør utfordre Togar?
Den stemmen. Det er ham!
Dr. Jackson?
Dette er Dr. Daniel Jackson. Vi mener ikke å utfordre deg.
Vi har funnet innretningene i hjernen var.
Vi vil gjerne at du fjerner dem. Ham.
Ham?
- Urgo. - Hvordan kjenner dere navnet hans?
Han fortalte oss det.
- Han kommuniserer med oss. - Han driver oss til vanvidd!
Det er en feil.
Returner subjektene. Urgo vil bli fjernet.
- Dere hørte mannen. - Sir, vi kan risikere våre liv.
OK. La oss stille spørsmålet: vil vi gi opp SG-1
og gå rundt resten av livet med ham plaprende i hodene vare?
Ja. Si ja.
Eller... prøver vi å finne en måte å bli kvitt ham på så vi kan komme oss videre?
- Nei. Si nei. - Beklager... Urgo.
Det er bra nok. Teal'c?
Hvis vi skal fortsette med å tjene denne verdenen,
så må Urgo fjernes.
Sam. Sammy.
Du liker meg. Jeg minner deg om din onkel Irving.
Bubeleh!
- Husker du? - Ja, du gjør vel det litt.
Carter.
Unnskyld. Unnskyld.
- Jeg sier vel at vi... vi drar. - Da er det bestemt.
Hva tror du Togar egentlig mente med "en feil"?
Han mente at Urgo ikke var ment å kommunisere med oss.
Åh, vær så snill. Ikke gå. Han kommer til å drepe dere. Han vil.
Han er fæl. Det blir en smertelig og forferdelig død.
Helt ærlig.
OK. OK, greit.
Han skal drepe meg. Dere hørte ham!
Åh, dere, for Guds skyld! Har dere ingen følelser?
- Har dere? - Carter! Hvorfor føyer du ham?
Han er programmert for selvoppholdelse.
Sir, den stemmen, Togar, sa at dette var en feil.
Vi er trolig ikke engang ment Å vite at han er her.
Du er ikke ment Å kommunisere med oss.
Vel... Faktisk, da jeg først...
og vi fikk være... Formelt?
Nei.
- Kan du beskrive hva du føler? - Jeg? Nervøs. Opprørt.
Litt sulten.
- Redd? - Åh, klart det. OK.
- For hva? - Åh, gå bort, som forrige gang.
Ikke oppleve. Ikke være her med dere.
- For døden? - Ååh, ja. Åh, ja. Åh, ja. Veldig.
Han skal drepe meg, og det er derfor... den dødstingen stadig kommer opp.
- Sir... - Carter.
- Vent et øyeblikk, Jack. - Daniel.
Hva betegner en sansende livsform?
- Selvbevissthet. Bevissthet. - Det er meg. Ingen tvil om det.
- Hva annet? - Evnen til å tenke uavhengig.
Jeg er uavhengig. Jeg bare, dere vet... liker selskap.
- Frykt for døden? - Jeg har det også!
Du kan ikke overbevise meg om at det er i live. Se!
Han er ikke virkelig her. Han er her. Inne i hodene våre.
Mange livsformer trenger andre livsformer for å leve.
Da er man en parasitt. Som Goa'ulden.
En parasitt. Som Goa-oohen.
Eller en Tok'ra. Å være parasitt betyr ikke at man er født ond.
- Det er en maskin. - Det sårer.
Sir, han er kunstig intelligent, men...
Bare det at noen lagde ham betyr ikke at han ikke er levende.
- Hør på henne! - Så hva er det du sier?
Jeg sier at vi bør overveie det.
Kanskje denne feilen ikke var en feil, men en slags høyere teknologisk revolusjon.
Fødselen til en helt ny livsform.
- Utrolig nok så er jeg enig med Sam. - Hva?
- Vel, sir, det er bare... - Nei! Hammond sa det.
Vi har blitt kompromittert.
Vi forklarer situasjonen til denne Togar.
Han kan ta seg av Hugo nar han er ute av hodene våre.
Urgo.
La oss dra.
Jeg er fortapt.
Jeg hater det når det skjer.
Dette er ille! Dette er veldig ille.
Veldig ille.
Ikke beveg dere, ellers skal jeg gjøre dere bevisstløse!
Om nødvendig.
Du er Togar?
Ja. Togar!
Like kjekk som han er ond.
- Det er ingen grunn til å frykte oss. - Jeg frykter dere ikke.
Han er en galning. Han er en ond, forferdelig galning. Løp for livet.
- Jeg hører deg. Vær stille. - Vent. Kan du høre ham?
Ja. Høre og se.
Da burde du kunne se at han er redd.
Forflytt dere.
Togar, jeg vil gjerne understreke at da jeg kalte deg galning,
så mente jeg det på den best mulige måten.
Kom.
Kom forover.
Kom frem.
Bli.
Observer.
Urgo... er dette.
Eksemplaret er uskadd.
Som dere vil være.
- Hva med Urgo? - Det vil tilintetgjøres.
Hva sa jeg? Åh, vær så snill! Ikke la ham gjøre dette.
Teal'c? Hjelp.
Kree! Angrip ham.
Gi ham en dobbel Jaffa-Jaffa. Kom igjen!
- Din teknologi er svært avansert. - Ja.
De er for redde til å oppleve ting selv...
Nok!
Vi er takknemlige for at du vil ta Urgo ut av hjernene våre.
Poenget er at vi tror Urgo faktisk kan være levende.
- Han er en feil. - Kanskje det.
- Et annet ord kan være mirakel. - Det er latterlig.
Det du kaller en feil har på et vis resultert i liv.
Han er selvbevisst, han tenker uavhengig, han er redd for å dø.
Etter definisjonen virker han levende.
Alt vi sier er at kanskje det er en måte å gjøre dette på uten... å drepe ham.
- Det er det ikke! - OK. Måtte spørre.
Jeg forstår ikke. Hvorfor ikke?
Enheten må være i en livsform. Den kan ikke eksistere alene.
Det må finnes en måte. Du skapte det.
- Du vil drepe noe du ga liv til. - Pappa...
Det er en fryktelig idé. Jeg vil heller dø en smertelig og forferdelig død.
Det var bare en tanke.
Jeg vil leve. Jeg vil oppleve universet, og jeg vil spise kake.
- Hvem vil ikke det? - Nok plapring. Forklar.
Jeg bare tenkte at kanskje... du vil ha Urgo i deg selv.
Nei! Jeg vil ikke. Jeg vil heller være i den... med øynene og... Nei!
Hensikten med teknologien er å observere og utforske.
Men teknologien er annerledes nå.
Vi kjenner deg ikke, men jeg har følelsen av at Urgo er alt du ikke er.
Det kan du si.
Men jeg tror at han er alt du ønsker at du var.
Utadvendt, eventyrlysten...
Irriterende.
Det ville være en sjanse til forandring.
Til kanskje å oppleve noe av det du er redd for å gjøre selv.
Nei! Ikke redd.
Hvorfor utforsker du ikke verdenene gjennom stjerneporten selv?
Det kunne hjelpe meg å lære hvordan feilen oppsto.
- Så du vil gjøre det? - Jeg kan prøve.
Utelat meg. Jeg vil ikke gjøre det. Han er slem og kjedelig... og... og... slem.
Vi gir deg en sjanse her.
- Ham eller døden! - Nei, jeg...
- Døden eller ham. - Åh, kjære vene.
- Vel? - Jeg tenker.
Han er så... så...
- Slem? - Ja.
Kjedelig?
- Så forandre ham. - Jeg forandre ham?
OK. Jeg gjør det.
Urgo liker ideen. Du vil sikkert få like stor glede av ham som oss.
Jeg visste at dere likte meg. Jeg hadde rett.
Kanskje... litt.
- Hva med en klem? - Ikke strekk det for langt.
Urgo?
- Urgo er her. - Jeg er her! Jeg er her!
Vel, Togar. Takk for din gjestfrihet. Vi setter pris på det.
Jeg sender dere tilbake nå.
Vent. Togar... Hvordan vet vi at Urgo virkelig er i live?
- Jeg er her! Fortell dem! - Det skal jeg, så fort du er stille.
Han er i live.
Urgo sier... hadet, og jeg sier... takk.
Hadet, Urgo.
Nå som vi har blitt kjent med hverandre og hjulpet hverandre,
kanskje vi kan dele informasjon om...
Jeg kommer til å savne dem!
- Hei, jeg vet det. Hvorfor... - Nei!
- Hvorfor ikke? - Nei!
- Det er moro. - Nei.
Er du sikker på at vi tenker på det samme?
- Helt sikker. - Men du vet ikke hva du går glipp av!
Senk beredskap.
- Karantene, vær klar. - Glad dere er tilbake, SG-1.
Var oppdraget vellykket?
General, dro ikke vi...
Dere har vært borte i mer enn ti timer.
- Ojsann. - Meld dere på sykestuen.
Ja, sir.